'Dan. Znate li koliko je sati?
Sati?
Da.
U redu.
Naprijed i iza.
Nemam vise ploča za pisanje pa pitaj druge dečke.
Sljedeći. -Zdravo.
Možete li mi reći kako mogu nabaviti osobnu iskaznicu?
Jeste li izgubili svoje dokumente, gospodine? -Da.
Nemate rodni list? Ništa?
Joj.
U redu. To ćete morati srediti u Službi za vozila.
Možete ih naći ujutro. Najbliži je u Montebellu,
a mi vam možemo pomoći s vaučerima za autobus.
Samo dođite do ovoga šaltera kad budete spremni.
Dobro. -Kako se zovete?
Alexander Supertramp. -Kako molim?
Alexander Supertramp. -Super Skitnica. Stvarno?
Da.
U redu, potražit ću te, Superskitnico. Imam nešto za tebe.
Evo, Superskitnico. -Hvala puno.
Ok, dušo.
I još nešto. -Da.
Imate li krevet za mene? Žao mi je ...
Oh, ne. Naravno da imam krevet za tebe. Potpiši se ovdje.
Popuni ovo. I ja ću odmah sve srediti. E sad, ja sam bez kemij...
Što se to događa tamo? -Ja ću, oprosti.
Hajde, sada, surađuj sa mnom. -U redu, hvala, gospođo.
Superskitnica, ha?
Znaš kako to ide.
Miči se.
Hvala, ali izgleda da mi neće biti potreban onaj krevet.
Napuštaš naš tako brzo? Superskitnico!
TREĆE POGLAVLJE: ZRELOST
Pokaži mi lice. Ja nikad, nikad ne zaboravljam lica.
Ako tvoje vidim ponovno, neću te uhititi, ubit ću te.
Ovo je prokleta željeznica, i učinit ćemo sve što moramo
kako bismo spriječili vas muktaše da boravite u našem prostoru.
Da, gospodine.
Imaš li kakve isprave?
Ne, gospodine. -Naravno da nemaš.
Posljednji put, prijatelju.
Sve je čisto.
Dobar dečko!
Da! O tome ti ja pričam! Napokon!
Magični bus - sedmi tjedan
To mi je misterija.
Imamo dogovor s kojim smo se svi složili.
Misliš da moraš htjeti više nego što ti treba.
Sve dok ne budeš imao sve, nećeš biti slobodan.
Društvo, ti luda vrsto.
Nadam se da nisi usamljeno bez mene.
Kada hoćeš više nego što imaš i misliš da ti treba
i kada misliš više nego što ti želiš, tvoje misli počinju krvaviti.
Mislim da trebam naći veće mjesto.
Jer kada imaš više nego što misliš
Treba ti više prostora.
Društvo, ti luda vrsto.
Nadam se da nisi usamljeno bez mene.
Društvo, stvarno si ludo.
Nadam se da nisi usamljeno bez mene.
Hvala puno.
U pismima koja mi je Chris pisao s fakulteta,
bilo je jasno da su se njegovi problemi s mamom i tatom nastavili.
Rekao je da sam ja jedina osoba na cijelom svijetu
koja bi mogla razumjeti što on ima za reći.
S čijom lovom kupuješ sve ove proklete poklone?
Radim. Jedini razlog zbog kojeg ti ne pričam o tome je jer
se ti vucaraš naokolo i ponašaš se kao neka velika faca sa svima.
Ja sklapam kontakte da bi ovaj posao funkcionirao!
Uopće ne mariš za to što ja radim!
Ne želim više razgovarati o tome s tobom!
Da mi nisi okretala leđa, ženo! Ženo!
Djeco! Gledajte što mi vaš otac čini!
Za ime Boga, gledajte na što me vaša majka tjera!
Jebi se! Mrzim te!
Neće biti proslave. Otkazat ću Božić ove godine.
Otkazati Božić? Što ti misliš tko si ti? Bog?
Tako je! Ja sam Bog!
Ti nisi Bog! Ne možeš otkazati Božić!
To je sranje!
Mi smo 10 duboko!
Alex, ne želim ti dosađivati o svemu. Radiš odličan posao.
Želim te zadržati i svi ti želimo pomoći da odeš na Aljasku,
ali moraš početi nositi čarape.
Skoro je prošla godina od Chrisovog nestanka,
a ljutnja, razočaranje i krivnja mojih roditelja
ustupili su mjesto boli.
A bol ih je, izgleda, zbližila.
Čak su im se i lica promijenila.
Ona se uvjerava da je to Chris,
da je to njen sin, svaki put
kad prođe pored skitnice.
I ja se bojim za majku u njoj.
Instinkt koji može osjetiti prijetnju gubitka tako velikog
i nepovratnog da se um pred njim povuče.
Počela sam se pitati mogu li i dalje razumjeti što Chris govori,
ali uhvatim se u tom razmišljanju i podsjetim
da ovo nisu oni isti roditelji s kojima je on odrastao,
već ljudi omekšani nametnutim vlastitim odrazom koji dolazi s gubitkom.
Ipak, sve što je Chris govorio mora se reći.
I vjerujem da sve što radi mora biti napravljeno.
Ovo je naš život.
Velika divljač. Jako velika divljač.
Imam ih.
Kvragu!
Bježite!
"Hej, tata, mogu li zapaliti roštilj, molim te, tata, ovaj put, mogu li?"
"Možeš otići po tekućinu za paljenje."
"Hajde, tata, molim te, tata, molim te?"
"Hajde, zašto da ne, Walt? To zvuči kao dobra ideja ... "
Umukni, Carine! Umukni, Carine!
Ne, Billie. Rekao sam ti jedanput.
Ne tjeraj me da ti ponavljam ponovno. Ok?
"Ok?
Čuješ li me, čuješ li me, ženo?
Čuješ li me, ženo? Ha? Čuješ li me, ženo?"
"Oprosti, oprosti Walt. Žao mi je."
Sranje.
Ne! Ne! Kvragu!
Kvragu! Jebemu!! DA GA BAR NISAM UBIO.
JEDNA OD MOJIH NAJVEĆIH ŽIVOTNIH TRAGEDIJA.
"Jasno se osjećala prisutnost neke sile koja nije ljudska.
To je bilo mjesto poganstva i praznovjernih obreda,
koje će biti naseljeno čovjekom ponašanja kao iz kamenog doba
i sličnog divljim životinjama, a ne nama."
ČETVRTO POGLAVLJE: OBITELJ
Sunni.
Hej, Sunni! Dođi ovamo, mali.
Ma ne. Ne!
18. prosinca 1991. 4 mjeseca prije busa.
Nemamo baš love, ali zato imamo stila.
Ako ti se ne sviđam, možeš me poljubit' u dupe.
Ali sada sam fokusiran samo na Aljasku.
Da. -Aljaska.
U redu! Hajde da čujemo pljesak za Ludoga Caina!
A sad pljesak za našu domaću Tracy T!
Hej. Moje ime je Tracy.
Tracy! -Da!
Jack London je kralj.
Hej, ostat ćeš s nama malo duže?
Čekam da ček s posljednjeg posla
stigne u Salton City, dan poslije Božića.
Moram se početi spremati za Aljasku.
Kada sunce bude malo niže večeras,
počet ću s vježbanjem.
Kada mi stigne ček, mislim da ću pokušati naći
neke velike planine da se penjem sve dok ne stigne proljeće.
Moram vidjeti koliko će novac potrajati.
Još uvijek moram kupiti dosta zaliha prije proljeća.
Možda ću naći drugi posao ili ću možda biti ok.
Dovraga, mi ćemo ti dati nešto za dane koje ćeš provesti ovdje.
Neću uzeti nikakvu lovu od tebe, Rainey.
Stvarno je veliki preokret sresti vas dvoje.
Vas dvoje izgledate kao da vam ide dobro.
Ide nam dobro. -Da?
Ide nam stvarno dobro.
Kada smo već kod toga, ne misliš li
da bi se trebao predstaviti našoj maloj Joni Mitchell tamo?
Ja ...
Bok. -Bok.
Ti prodaješ ove knjige?
Prodajem. Mi prodajemo.
On je prodavao.
Ja volim čitati.
A ti? -Da.
To je dobro.
Čuo sam te kako sviraš sinoć.
Užasna sam. -Nisi užasna, lijepo pjevaš.
Hvala.
Htjela sam se ići prošetati do Planine spasa.
Hoćeš sa mnom? -Ok.
Bok. -Bok. Alex.
Želim ti pokazati okolinu ovdje. Ovdje sam od 1984., manje-više.
Puno turista dolazi ovamo
i gledaju u ona vrata auta tamo. Stvarno im se sviđaju.
Ja sam našao ta vrata i stavio ih tamo.
Gdje ste nabavili telefonske stupove?
Mnogi ljudi u dolini me jednostavno obožavaju.
Mislim da me sad vole svi ljudi na cijelom svijetu.
I ja želim biti mudar i uzvratiti im ljubav.
To je otprilike to. Stvarno sam uzbuđen.
Vi stvarno vjerujete u ljubav, dakle.
Da, potpuno.
Ovo je ljubavna priča koja zadivljuje sve ljude na svijetu.
Bog nas stvarno puno voli. Puno.
Odgovara li to na tvoje pitanje?
Da. -Dobro.
Sviđa mi se ovdje. Sloboda ovog mjesta je prelijepa.
Po meni, ne bih se preselio ni za 10 millijuna $, osim ako moram.
Zadovoljan sam ovdje u pustinji
i živim tamo gdje želim živjeti.
Mislim da dobro postaje bolje.
I mislim da su oni veliki rezervoari tamo
bili postrojenja za kanalizaciju
mornaričke baze u II svjetskom ratu.
Ako hoćeš, pokušaj staviti ruke na to.
Ja ću napraviti isto, čisto iz zabave.
Ide ti stvarno dobro.
Možeš obrisati ruke o moju košulju, ako hoćeš.
Od ovoga sam ogladnio.
Bila sam samo nekoliko godina starija od Tracy
kada sam ostala trudna.
Opa. -da.
Da, mislila sam da ćemo suprug i ja stvoriti mir na zemlji
i djecu i ljubav i da ćemo ostati zajedno zauvijek,
ali nije baš tako ispalo.
On me je ostavio.
Dakle, ja ...
Bilo kako,
završila sam odgajajući Renoa potpuno sama.
To je moj sin, zove se Reno.
Onda sam upoznala Raineyja.
To je bilo lijepo. Jedno vrijeme je bilo lijepo. Samo ...
Znaš, Reno je tada već bio tinejdžer,
i bio je na putu da postane svoj čovjek.
Nisam se ni čula s njim otprilike oko dvije godine.
Čak ni ne znam gdje je.
Nadam se da ću ga jednom upoznati.
Znaju li tvoji roditelji gdje si?
Hej, ljudi. Večera je gotova ako ste gladni.
Da, jesmo. Gladni smo.
Ja ću biti u redu.
Želiš li doći jesti?
Ili ćemo sjediti ovdje. Jer ću ja sjediti ovdje sa tobom cijelu noć.
Idemo, idemo.
Ljudi, hajde, hladi se.
Vidi ovo. Tawdry? Denise, to zvuči kao nešto po tvom ukusu.
Ta jadna djevojka je spremna skoro na sve.
A eto tebe, redovnik Jack jebenog LaLannea.
Dakle, Jan je pričala s tobom o Renou, ha? -Da.
Djeca mogu biti poprilično okrutna kada je riječ o njihovim roditeljima.
Planiraš li vidjeti svoje?
Imam samo jedan plan, Rainey.
To bi bila Aljaska?
Aljaska.
Zdravo?
Sretan Božić. -Dođi ovamo.
Moji roditelji su otišli u grad.
Ne.
Da. Otišli su pozvati baku za Božić.
Ne, mislim, ne možemo to raditi.
Zašto ne?
Koliko imaš godina?
Osamnaest.
Sedamnaest.
Koje godine si rođena?
Okej, imam 16.
Hoćeš da radimo nešto zajedno?
Možeš poslati pismo na ovu adresu u Južnu Dakotu.
Ne znam kad ću ga dobiti, ali ću ga dobiti.
Ti si prilično čarobna.
Da? -Da.
I zapamti ...
Ako nešto želiš u životu, posegni za tim i zgrabi to.
Čuvaj se, mali. -I ti.
Novogodišnja odluka? -Poradit ćemo na tome.
Samo uzmi prtljagu i briši odavde, ok?
Mislim da ne bih podnijela zagrljaj.
Hej!
Zdravo!
Prošla je godina i pol u, kako tata kaže, "zaustavljenoj animaciji."
Magični bus - deveti tjedan
Težina Chrisova nestanka mi je počela sjedati u potpunosti.
"Puno sam toga proživio,
i sada mislim da sam našao što je potrebno za sreću.
Tih, povučen život na selu,
s mogućnošću da si koristan LJUDIMA s kojima je lako biti dobar
i koji nisu navikli da je netko takav prema njima.
I posao koji, nadajmo se, može biti od neke koristi.
Onda odmor, priroda, knjige, glazba,
ljubav prema bližnjemu.
To je za mene sreća.
I na kraju, povrh svega, ti za družicu,
i djeca možda.
Što još može čovjekovo srce poželjeti?"
Dolazi jutro kada mogu osjetiti
Da ništa nije ostalo za sakriti
Ići dalje je nadrealno
Ali moje srce nikada, nikada neće biti daleko odavde
Sigurno kao što dišem, Sigurno kao što sam tužan
Zadržat ću ovu mudrost u sebi
Odlazim odavde s više vjere nego prije
Postoji razlog zbog kojeg ću,
Razlog zbog kojeg ću se vratiti
Dok hodam polutkom
Imam želju da se uzdignem i nestanem
Bio sam ranjen i zacijeljen
Sada, prizemljenje je bilo,
prizemljenje je bilo jasno
Sigurno kao što dišem, Sigurno kao što sam tužan
Sačuvat ću ovu mudrost u sebi
Odlazim odavde s više vjere nego prije
Ovoj ljubavi nema kraja
KATASTROFA! NEMOGUĆE PRIJEĆI RIJEKU! KIŠA ME DRŽI U PRIKOLICI. USAMLJEN. PREPLAŠEN.
POSLJEDNJE POGLAVLJE: STJECANJE MUDROSTI
Gdje je tvoj kamp?
Odmah iza Oh-Moj-Bože vrućeg izvora.
Živim u ovim krajevima oko šest godina
i nikada nisam čuo za mjesto koje ima takvo ime.
Pokaži mi kako da stignem tamo. -Može.
Ron Franz. -Alex.
Alex? Odakle si, Alex?
Iz Zapadne Virginije. -Ok, Alexe iz Zapadne Virginije.
Vrući izvor Oh-moj-Bože, pustinja Anza Borrego. 12. siječnja 1992.
Dakle, ovo je nešto drugačije.
Zar ti ...
Zar te ne brinu oni narkomani i nudisti dolje pored?
Ne, oni se drže zajedno.
Činiš mi se pametnim mladićem.
Jesam li u krivu?
Mislim da prilično čvrsto držim glavu na ramenima.
Dakle, na to sam mislio.
Koliko si dugo ovdje?
Nekoliko tjedana. -A prije toga?
Bio sam na puno mjesta. Selio sam se okolo dosta.
Koliko imaš godina? -Dvadeset tri.
Dvadeset tri godine!
Sinko, zar ne misliš da bi se trebao školovati?
Ili zaposliti? Napraviti nešto od ovog života?
Gledajte, gospodine Franz,
mislim da je karijera izmišljotina 20. stoljeća i ja ju ne želim.
Ne trebate se brinuti zbog mene. Ja sam obrazovan.
Nisam ubog. Živim ovako po svom izboru.
U prljavštini? -Da, u prljavštini.
Gdje ti je obitelj? -Nemam ju više.
To je šteta.
Hej, gospodine Franz, želim Vam pokazati nešto.
Dođite!
Postaje malo strmo. Malo previsoko za mene, mali.
U redu,
ali ipak i na pola puta, priličan je pogled, zar nije?
S vrha se može vidjeti čak do mora.
Možeš vidjeti more otamo?
Da, gospodine.
Zaboga.
Ne želite ići gore? -Ne. Ne radim ovakve stvari.
Proveo sam veći dio života u vojsci.
Novogodišnja večer 1957. Ja sam bio stacioniran u Okinawi.
Moja žena i sin su bili ovdje, vozili se cestom,
a neki momak koji je previše popio se zabio ravno u njih.
Oboje ih je ubio.
Možda misliš da je posljednja stvar na svijetu koju bih napravio
okrenuti se viskiju.
Ali u to vrijeme sam mislio da mi je to jedino preostalo.
Napravio sam to jako!
Ali uskoro sam shvatio ...
Ne radim ništa što će pomoći mojoj ženi i sinu,
oplakivao sam ih flašom.
Stoga sam se sabrao i prestao piti,
na naglo.
Nakon toga svega, ovo sam danas ja.
Putujete li ikad, gospodine Franz?
Ne, izgleda da ne mogu otići daleko od mojih koža.
Radim puno kožnih gravura. Imam malu radionicu u garaži.
Između toga i penzije ide mi dobro.
Ali svaki put kada samo i pomislim da otputujem negdje,
toliko zaostanem s narudžbama da putovanja nisu moguća.
Kada završimo s jelom, volio bih vidjeti Vašu radionicu.
Bi li? -Oh, da.
Nadao sam se da ćeš to reći.
Začuđujuće je koliko je ovo rastezljivo. -Da, je.
Kada je koža mokra možeš ju stvarno ...
Kao maslac je. -Da.
Zadivljujuće. A onda otvrdi i ostane ovakva.
Jedan dobar udarac maljem. Slomi ga. Bang.
Išao sam u Južnu Dakotu. Radio sam u žitnom liftu
za tipa koji se zove Wayne. Bio je stvarno dobar tip.
Zatim sam krenuo rijekom Colorado,
cijelim putem dolje kroz Veliki kanjon i brzace,
što je najstrašnija stvar koju sam ikada napravio.
Išao sam Coloradom u Mexico, Golfo, gdje sam zaglavio.
Planina spasa, Ploče.
Što "N" označava?
Sjever.
Aljaska?
Sine, od čega ti, dovraga, bježiš?
To bih i ja tebe mogao pitati!
Samo što ja već znam odgovor!
Znaš, je li?
Znam, gospodine Franz! Morate se vratiti natrag u svijet!
Izaći iz te usamljene kuće, te Vaše male radionice.
Morate se vratiti na put! Stvarno!
Vi ćete dugo živjeti, Ron!
Morate napraviti radikalne promjene u svom životu!
Mislim, suština čovjekova duha dolazi iz novih iskustava.
A eto Vas, tvrdoglavi starac, sjedi na svojoj guzici.
Sjedim na guzici? -Da.
Pokazat ću ti ja sjedenje na guzici!
"Tvrdoglavi starac."
Pokazat ću ja tebi!
Hajde onda! Hajde!
Sjedim na guzici? Da.
Hajde, starče! Nastavi se penjati!
Sjedim na guzici.
Hajde. Nastavi!
Ide ti sjajno!
Nastavi, samo nastavi, Ron! -Da!
Vidi li itko ovo? Bože, gledaš li ovo sada?
Da.
Jesi dobro? -Ti mala napasti!
Nedostajat ćeš mi kada odeš.
I ti ćeš meni nedostajati, Ron. Ali griješiš ako misliš
da ljepota života dolazi samo iz ljudskih veza.
Bog je smješten svuda oko nas. U svemu je.
U svemu je što možemo iskusiti.
Ljudi moraju promijeniti način na koji gledaju na te stvari.
Da, i ja ću biti jedan od njih.
Ne, hoću.
Hoću.
Ali htio sam ti reći nešto.
Od dijelića koje si mi rekao,
znaš, od onoga što si mi rekao o svojoj obitelji, tvojoj majci i ocu,
znam da imaš svoje probleme, i sa crkvom.
Ali postoji neka vrsta veće stvari koju svi cijenimo,
i čini se da nemaš ništa protiv da se to zove Bogom.
Ali kada oprostiš,
voliš.
A kada voliš,
Božje svjetlo te obasjava.
Sveto sranje! -Rekao sam ti ze riječi.
Rekao sam ti!
Gdje su sada jebene životinje? Gladan sam!
Jebeno sam gladan! Jebeno sam gladan!
"Na trenutak, iznova je otkrila svrhu svog života.
Bila je ovdje na zemlji da shvati značenje njene divlje čarolije
te da nazove svaku stvar njezinim pravim imenom."
"Njezinim pravim imenom."
Što je ovo? Što je ovo?
Ovo je ... Viburnum edule. Viburnum edule.
Hedysarum alpinum.
Hedysarum alpinum je korijen divljeg krumpira. Korijen divljeg krumpira.
Epilobium angustifolium. Korov.
DIVLJI SLATKI KRUMPIR: NEJESTIV. OTROVAN.
AKO SE NE LIJEČI, VODI DO GLADI I SMRTI.
Ma jebeš sve! Jebeš sve!
100. DAN! IZVUKAO SE! ALI VRLO SAM SLAB.
DOSLOVCE SAM POSTAO ZAROBLJEN U DIVLJINI.
22. ožujka 1992.
Zdravo.
Što si se ti ustao? Tek je pola četiri.
Čuo sam te da si ustao s kauča prije pola sata.
Imao sam čudan osjećaj da nećeš biti tu za naš doručak.
Odvest ću te 100 milja do negdje gdje možeš uhvatiti vlak,
zrakoplov ili stopirati, da ne zaglaviš u ovoj pustinji.
Odvezao bih te sve do Aljaske da nemam misu u 8.
Rone, ne moraš to raditi. -Želim to učiniti.
Hoću da počneš s ovom tvojom stvari.
S mojom velikom ... -Znam.
S tvojom velikom aljaškom pustolovinom.
Evo. Tu ti je mačeta,
štap za pecanje
i još neke druge stvari koje sam ti stavio unutra.
Rone ... -Samo uzmi.
Samo da se obučem i naći ćemo se u autu.
Pa, moj prijatelju.
Da.
Imam ideju.
Znaš, moja majka je bila jedinica,
kao i moj otac,
i ja sam njihovo jedino dijete,
i kad ja odem, tu je kraj linije.
Mojoj obitelji će biti kraj.
Što kažeš na to da mi dopustiš da te posvojim?
Ja bih ti, recimo, mogao biti djed.
Rone,
možemo li razgovarati o tome kad se vratim s Aljaske?
Bi li to bilo u redu?
Da, da. Možemo tako. Da.
U redu, Rone.
Hvala ti.
Kako mu glas sada zvuči?
Što bi sada rekao?
... devet, deset.
Shvatila sam da riječi mojih misli sve manje i manje znače.
Chris je pisao svoju priču
i trebao bi je on i ispričati.
SREĆA JE PRAVA TEK KADA JU DIJELIMO S NEKIM.
IMAO SAM SRETAN ŽIVOT, HVALA BOGU NA TOME. ZBOGOM I NEKA VAS BOG SVE BLAGOSLOVI!
Nazvati svaku stvar njenim pravim imenom.
Njenim pravim imenom.
CHRISTOPHER JOHNSON MCCANDLESS
Što da sam se smijao
i utrčao vam u zagrljaj?
Biste li tada vidjeli
što ja vidim sada?
U sjećanje na:
Christophera Johnsona McCandlessa, 12. veljače 1968. - 18. kolovoza 1992.
Dva tjedna nakon Chrisove smrti
lovci su pronašli njegovo tijelo u autobusu.
Ovaj originalni snimak nađen je u njegovom fotoaparatu.
19. listopada 1992. godine Carine McCandless
letjela je s Aljaske do Istočne obale,
noseći sa sobom bratov pepeo u svom ruksaku.
Autori filma zahvaljuju Jonu Kraukeru na njegovoj pomoći
kao i obitelji McCandless na njihovoj pomoći i potpori.
K R A J Prevela i prilagodila: Liliu Villiet